Svetloba

V izdelavi..

Oko ima zbiralno lečo, ki ustvarja realno sliko opazovanih predmetov na mrežnici (tenki mrežasti plasti svetlobnih receptorjev na zadnji strani očesnega zrkla). Z akomodacijo (spreminjanjem goriščne razdalje in lege leče) lahko oko jasno vidi predmete od zelo velike oddaljenosti do normalne zorne razdalje (za normalno oko je ta 25 cm).

Oko je daljnovidno, če očesni optični sistem premalo lomi svetlobo (če je njegova goriščna razdalja predolga) ali če je očesno zrklo prekratko. Zelo oddaljeni predmeti se preslikajo za mrežnico. Z akomodacijo oko sicer še lahko jasno vidi oddaljene predmete, ne more pa videti bližnjih. Daljnovidno oko še jasno vidi predmete, oddaljene več kot je normalna zorna razdalja (x = 25 cm).

Daljnovidnem očesu pomagamo z dodatno zbiralno lečo, ki zbere žarke, prihajajoče od bližnjih predmetov, tako da se ti združijo na mrežnici. Goriščna razdalja dodane leče mora biti tolikšna, da se predmeti z normalne zorne razdalje preslikajo tako, da žarki vpadajo na oko, kot da prihajajo od razdalje od koder jih lahko vidi oko samo.

Čim bolj je oko daljnovidno, tem krajša mora biti goriščna razdalja dodatne zbiralne leče.

Pri kratkovidnem očesu se zelo oddaljeni predmeti preslikajo pred mrežnico, in sicer zato, ker je očesno zrklo predolgo ali ker je goriščna razdalja očesnega sistema prekratka. Kratkovidno oko jasno vidi le bližnje predmete, do oddaljenosti xk. Ta je tem krajša, čim bolj je oko kratkovidno.

Kratkovidnost očesa omilimo z dodatno razpršilno lečo; ta žarke razprši, da se zberejo na mrežnici. Dodatna leča mora preslikati zelo oddaljene predmete vsaj do razdalje xk, od koder jih oko vidi samo. Goriščna razdalja f očal mora biti: f = - xk.